Očetu so leta 1967 postavili diagnozo manične depresije.
Z umetno brado se je potikal po Cambridgeu
in se oklical za Jezusa Johna Harvarda.
Okreval je in začel delati na javni TV postaji v Bostonu.
Tam je spoznal mamo. Stopil je do nje in jo fotografiral.
Na prvem zmenku jo je peljal na ogled Nove Anglije
in ji povedal vse o svojih živčnih zlomih.
Ni ji bilo mar, saj so bili časi že tako nori.
Skoraj vsem se je mešalo.
Poročila sta se in imela mene.
In nato še mojo sestro.
Srečni smo bili. Obstaja pa še druga plat.
Kot običajno.
Oči! V šolo morava! -Danes proslavljamo.
Kaj pa? -Odpustili so me.
Kaj? Saj si ravno dobil službo.
Ljubici, poglejta okrog sebe.
Pred nami leži ves ta čudoviti svet.
Kaj se je zgodilo? -Trapasta pravila.
Ne vem, kdo je začel.
S šefom sva se stepla. Ni pomembno.
Poiščimo gobe in mami naredimo omleto.
Mama ve, da so te odpustili?
Čarobno je.
Mami bo vesela, da nista šli v šolo.
V avto, dekleti.
Maggie! Kam greš? Kaj delaš?
Kaj ti bojo torbe? -Gremo.
Maggie!
Nisem maničen. Pripravil sem kanu.
Lahko bi veslali do parka Lincoln in imeli piknik.
Ni premrzlo za to? -Maggie!
Moški sem. Moški smo radi svobodni.
Takšni smo. Lovimo in se parimo.
Takšni smo. Zato imamo jajca.
Vse je v redu.
Vse bo v redu.
Žal mi je.
Na tleh sedi v kopalkah.
Očka je bolan. To ni on.
Videti je, da ga zebe.
Poglejta me.
Ničesar ne govorita prijateljem in učiteljem.
Mi vemo, da je očka dober in nam noče žalega,
toda drugi tega ne razumejo.
In to je žalostno.
Dragi očka! V gozdu sem se poslovila od tebe.
Mami je prodala avto, nato smo šle v Dairy Queen.
Nočem se preseliti v mesto.
Jedla sem sladoledno kupo. Dobra je bila.
Mami pravi, da je konec bohemije. Ne vem,
kaj je to, mislim, da gre za denar.
Z ljubeznijo... -Faith Feather Stuart...
Amelia Lavender Stuart.
Punčki.
Živjo.
Bi šli do očeta? Kar pojdita.
Mala.
In velika.
Bolje se počutim.
Res? -Ja.
Velik trebuh imaš.
Zaradi zdravil. Ne boli me. Udari me.
Kar.
Udari me. Jezus.
V redu. -Previdna bodi.
Tega ne počni, ko Houdini gleda proč.
Tako so ga ubili.
Živjo, lepotec. -Rože imam zate.
Kako si lepa.
Taka si kot mami.
Ti pomagam?
Prav.
Kako se počutiš?
Odlično. -Zadnjič si bil videti bolje.
So ti prilagodili odmerke? -Poskusili so nekaj novega.
To... Rad bi sedel. -Prav.
Rad bi bil doma z družino.
Saj boš, očka. -Rad vas imam.
Rade te imamo. -Jaz tudi, očka.
Hvala. -Rade te imamo.
ŠEST TEDNOV POZNEJE
Ponoči svetijo luči in je presvetlo.
Ne morem spati. -Obesile bomo zaveso.
Velike varnostne luči so.
Kot v zaporih.
Amelia, tudi jaz imam raje podeželje,
a tam ni dobrih služb.
Tudi ta tu ni dobra. -Našla bom boljšo.
Zakaj očka ni tukaj? -Ne maram obiskov v domu.
Kot v bolnišnici je. -Okreva po živčnem zlomu.
Bolje kuha kot ti.
Faith.
Kaj je to? -Roža. Lepa je.
Moj očka živi tukaj.
Kako si me našla? Si prehodila vso pot od šole?
Kakšen načrt imaš? -Načrt?
Načrt je,
da se poberem od tu.
To je na prvem mestu. -Odlično.
Nato sledita služba in stanovanje.
Potem me bosta lahko obiskovali in prespali.
Za zajtrk in večerjo bom pekel palačinke.
Nato se bom preselil k tebi,
Faithie in mamici.
Če me bo mami vzela nazaj.
Sem kot Lucy na obisku pri g. Tumnusu.
To je najlepša stvar, kar sem jo slišal.
Mami pravi, da preveč piješ.
Če prenehaš piti in začneš jemati litij,
te bo mami vzela nazaj.
Se ti zdi prav, da ti mami govori te stvari?
Ja.
Sva lahko spet Lucy in g. Tumnus?
Te tudi.
Keller Brothers.
Zate je, pa brez osebnih klicev. -Oprostite.
V službi si. -V redu.
Se opravičujem. Oprostite.
Prosim? -Jaz sem.
Amelia me je obiskala v domu. Vse je v redu.
Pripeljal jo bom domov.
Kako je prišla? -Peš.
Tako daleč?
Saj vem. Mislim, da ji morava poiskati terapevta.
Tako dobro ji gre.
Fantastično! -Krasno, dragica.
Kako je v službi? -Joj, služba.
Ne morem verjeti, da to počnem.
Pozabila sem na perilo. -Iskat ga greva.
Faithie!
In kremasta špinača. -Obožujem jo.
Kremaste stvari so super.
Živjo.
Hodita na Lincoln? -Ne, na Peabody.
Peabody je najboljša javna šola v mestu.
Toda mi ne živimo v njenem okrožju.
Morali bi hoditi na Lincoln,
ki je resnično obupen.
Razen če hočeta, da vaju prebutajo Irci.
Nočem, da me prebutajo. -Nihče noče tega.
Na Peabody hodiva.
Ne razumeš. To je nezakonito in nepravično.
Ni pošteno. V zapor bosta šli.
Adijo.
In če vprašajo, kje živim? Nočem lagati.
Peabody je najboljša javna šola v mestu.
Briga me. Nočem lagati. -Saj ne lažeš.
Mami laže. -Nočem na Lincoln.
Prebutali naju bojo. -Ne skrbi.
Naučil te bom, kako se tepe. -Pa učitelji?
Učiteljica te obožuje. Najboljša si.
Pravijo, da naju bojo prebutali Irci.
Ne bojo... -Vidve bosta prebutali njih.
Če sta hotela, da hodiva na Peabody,
zakaj se nismo preselili v tisto šolsko okrožje?
Ker nimamo denarja.
Srečo imamo, da imamo stanovanje.
Očkova družina je bogata! -Mi pa nismo.
Vsak dan pošiljam prošnje, a brez odziva.
Nič nam ni ostalo.
Bi bili radi revni in brez dobre izobrazbe?
Bi še?
Hvala za krasno večerjo.
To bi lahko počeli vsak večer.
Že, a potrebujem moža, ne žene.
Rad bi bil mož, a mi žena tega ne pusti.
Rada bi ti pustila, a ji ne omogočaš,
da bi bila le žena. -On si tega želi,
a je ona raje mož, ki ima mene za ženo.
POSLOVNA ŠOLA HARVARD Prijavnica
Wharton, program MBA
NI PREHODA
Kaj je rekel?
Da ne živimo v šolskem okrožju
in da se morata prepisati na Lincoln.
Žal mi je, mami. -Nehaj.
Ne joči se in se ne opravičuj.
Vprašal je, kje živimo. Zmedla sem se.
Saj vem. Prav si ravnala.
Nisem hotela, da lažeš.
Rekel je, da kršimo zakon.
Vem. Samo...
Nisem razmišljala o tem.
Hotela sem, da obiskujeta najboljšo šolo.
Kaj, če Faithie prebutajo zaradi mene?
Ne bojo je. Dobro ugrizne.
Spalke, pižame, igrače, knjige,
oblačila, sem kaj pozabil?
Krtački za zobe. -Kupil sem ju,
lahko sta kar pri meni. Našel sem škatle.
Iz njih sem naredil postelji.
Navdušeni sta. Bi malo čaja?
Prosim. In čez dan jih lahko uporabljata
kot gledališče za lutke. -Uživali boste.
Boš toast? -Prosim.
Svoje stanovanje imam
in z veseljem kadarkoli pridem ponju.
Lahko sta pri meni. -Hvala.
Tudi ti si lahko.
Šalim se.
Ko boš pripravljena.
Dober čaj. Cam?
V šolo grem.
Maggie Stuart, od sile si.
Ko bi vsaj jaz imel to vnemo.
Štipendijo za Columbio sem dobila.
Ne moreš ju peljati v New York.
Še garsonjere si ne morem privoščiti tam.
Pa dekleti?
To predlagam.
Diplomiram lahko v letu in pol, če štejem poletje.
Mama od Jenny mi lahko odda sobo v njenem stanovanju.
Jaz grem v New York, ti se vseliš sem
z dekletoma in skrbiš za njiju.
Jaz? -Ja, ti.
Pogrešaš ju in onidve tebe.
Končam lahko v letu in pol,
se vrnem v Boston, dobim službo in živimo vsi skupaj.
No, jaz... Ja. -Ja.
Velika reč je. -Ne, ne.
Ampak...
Zdravnik je rekel, da...
Dobro bi bilo zame, da imam nek namen.
Rutino. Zdravnik pravi, da jo potrebuješ.
Tako je, rutino.
Postreči hrano. -Ja.
Ju zjutraj peljati v šolo, zvečer dati v posteljo.
Poskrbeti, da si umijeta zobe in skrtačita lase.
Perilo.
Veliko dela je.
Cam, to drži.
Vendar nam ne kaže dobro.
Cam, ukrepati moram.
Me razumeš? -Prav imaš.
Njuna nova šola je kot popravni dom.
Temačna je.
Midva sva hodila na dobre šole in ure klavirja.
Jaz jih nisem.
Toda znaš smučati, igrati šah...
Tega sem se sam naučil.
Midva, Cameron, sva imela dobro izobrazbo.
In to privoščim otrokoma. -Enako,
toda leto in pol rutine je dolga doba. -Zmogel boš.
Vsak vikend ti bom pomagala.
Vsak vikend? -Vsak vikend.
Boš tu z nami? -Bom. Seveda.
Bomo spet družina?
Ja.
Morala bova posredovati in te zavrniti.
Ne bo zmogel. -Vem, da zmore.
Zdravnik pravi, da bi mi koristilo.
Moški si. Ne vem,
zakaj bi to hotel? -Nočeva, da si preveč zadaš.
Dr. Wendell pravi,
da je Cam odlično okreval
in da to zmore.
Gre tukaj za feminizem?
Na meji revščine živimo. Dekleti obiskujeta obupno šolo.
Najini so hodili v dobre šole, pa nimamo nič od tega.
Najini otroci so krasni. -Seveda.
Niso pa neodvisni.
Tudi midva nisva, Murray.
Jaz občudujem Maggie.
Se strinjam.
Gotovo lahko prodava najino srebrnino.
S tem še kosila ne bi plačala. -Ne, ne...
Maggie, ne smeš zapustiti družine.
Pauline, obupana sem. Nobenega denarja nimamo.
To... Kaj je to? -To počneva že 45 minut.
Če to prestaviva sem, bo več prostora za ostalo.
Zakaj ves čas premika stvari? Vse je bilo v redu.
Morala bi odriniti. -Vem, da je čas.
Samo od deklet bi se poslovila. Oprosti.
Ne bodi zlobna.
Ne bodi žalostna.
Kdo je ta cepec? -Bratranec od Carol.
Z mamo se selita v New York.
Ti voziš? -Tako je bolje.
Fotografiraj nas.
Hej! -Pridi, Cam.
Rada vaju imam.
Imeli bomo...
Spomin za mamico.
Faithie, ubogaj mamo.
Nasmehnite se. -Hej!
Glej, da se bo česala.
Poslavljaš se, kakšen kreten je, da trobi.
Prav?
Vem. Hvala. Velika reč je. Hvala.
Prosim.
Ko vsaj ne bi izgledal kot zelen žužek.
Pojdi. Preden prebutam tega tipa.
Hvala. -Najlepša hvala.
Dekleti. -Vem, saj vem.
Poslovita se od mame.
Pridi, ljubica.
Moja žena je. Radi te imamo.
-Adijo.
Adijo!
Brat je včeraj seksal v tem avtu. -O, bog.
Morala se bova ustavljati. Majhen mehur imam.
Maggie! Maggie!
Pojdi čez Wilbur Cross!
Ko sva šla k Tomu... -Cam!
Na poroko. -Kaj?
Se spomniš, Maggie?
Bala sva se, da bova zamudila na poroko,
a sva jo ravno ujela.
Wilbur Cross. -Ne spomnim se.
V New Havenu. Ubil te bom!
Tam greš naravnost in prideš do Wilbur Crossa.
Prav. -Sledi Merrit Parkway.
Prav. -Izogni se Bridgeportu.
Drevesa so bolj zelena! -Adijo!
Ljubim te! -Kdo je bil to?
Lahko bi šli v kino.
Ali na Plum Island iskat morsko steklo.
Lahko bi šli v muzej umetnosti in si ogledali portret pradedka.
Njegov portret je v muzeju?
Naslikal ga je pomemben umetnik John Singer Sargent.
Zakaj? -Zakaj?
Ne vesta, kdo smo?
Tu je odraščala vajina prababica Gaga.
V tej veliki hiši? -V tej hiši.
Največji na Beacon Hillu.
Arhitekt je bil slavni Bulfinch.
Od kod jim denar?
Železnice.
Vajin prapradedek je bil nekoč najbogatejši mož v Bostonu.
Zakaj smo mi revni?
Denar je bil v skladu.
Nihče ni imel dostopa.
Razen prababice.
Ona nadzira denar in se odloča, komu kaj pripada.
Težko razložim.
Bi šli noter? -Smemo?
Ne moremo jim kar potrkati.
V Bostonu smo. Pričakujejo nas.
Praprababica in dedek sta
gostila angleškega kralja in kraljico.
Za to mizo se je kraljici zataknila kost,
ko je bila na obisku.
G. Fabrini takoj pride. -Hvala.
Zgoraj je kopalnica,
kjer so imenitne...
Vam lahko pomagam? -Živjo. Cam Stuart.
Moja prababica je živela tu,
dekleti sem pripeljal na ogled.
To je moj dom, ne bo šlo.
G. Fabrini, ta hiša je že pet generacij v lasti moje družine.
Moj prapradedek se je rodil tukaj leta 1832.
Pa je tudi on vsem ponudil ogled hiše?
Je. Zlasti tistim z osebno vezjo, ki sega
pet generacij v preteklost.
Potem je bolj dober od mene. -Boljši od mene.
Danes očitno niste dobre volje,
zato se bomo vrnili kakšen drug dan,
da dekleti vidita to, kar jima pripada.
Kakšna sramota! -Naj te ne bo sram.
On naj se sramuje.
Ti bi se moral sramovati!
Jaz? Nikakor! Tisti moški je kreten.
Ti si kreten!
Hočeva, da prideš domov.
Pridem čez 12 dni.
Hočeva, da takoj prideš.
Vem, da se je veliko spremenilo.
Zakaj ne prideš v petek?
Rekla si, da prideš vsak vikend.
Rekla si.
Vem, a imam veliko opravkov.
Drugi vikend ni tako oddaljen. Rada vaju imam.
Midve tudi tebe.
Adijo, dekleti.
Očka! Očka!
Očka, zbudi se! Zbudi se!
Očka, zbudi se! Zaspali smo!
Zamudili bova v šolo!
Hitro! Amelia, ne pozabi torbe!
Zamudili bomo dvigalo!
Počakajte!
Hvala. Počakajte. -Prav.
Poznate Maggie.
Živjo. Cam. -Becca. Kylova mama.
Me veseli. Amelia, gremo!
Ne maram zamujanja. -Ne skrbi, ne boš zamudila.
Zajtrk je najpomembnejši obrok.
Amelia, gremo! -Rada bi povedala...
Moj bivši tega ne bi nikoli počel. Zreli ste.
Res? -Čisto res.
Večini bi bilo nerodno,
če bi šla žena služit kruh.
Hvala.
Gremo, gremo. Zamudili bosta.
Rad vaju imam.
Vaju pridem iskat?
Ne!
Pridem ob treh. -Ne!
Kaj...
Za vraga.
Rekel si, da naju prideš iskat ob treh.
Avto ni vžgal.
Bi se radi naučili popraviti uplinjač na fordu?
Potrebujeta dva izvijača.
Raje ne.
Ne bodita nemočni.
Ko ga popravim, gremo v Mehiko.
Kdo je to? -Ruth Ann.
Ne predstavi se ji. -Zakaj ne?
Preveč govoriš...
Tak sem. Ne bi spoznali sosedov?
Ta svet si delimo z drugimi.
Živjo. Cam Stuart. -Ja, Maggie vas je omenila.
Dobrodošli pri nas. Ruth Ann McKay.
Živjo, dekleti. -Živjo.
Vam lahko pomagamo? -Se šalite?
Dovolite, Ruth Ann.
Vidita? Ljudje cenijo prijaznost.
O tem sem vama pravil.
Bom jaz.
Živjo. Cam Stuart. -Živjo.
Živjo. Novi prebivalec bloka. -Kdo je to?
Cam Stuart. Novi sosed.
Stanovanje 32. -Dobrodošli.
Tukaj smo.
Vam izpraznim vrečke?
Ne, v redu je. Kar odložite jih.
Z veseljem pomagamo.
Zelo ste mi pomagali. Hvala.
Vam kaj premaknem? Mizo, morda?
Naj kar ostane tam.
To zna osvežiti prostor.
Ne, hvala. Moram skuhati večerjo.
Vam narežem čebulo?
Nocoj je ne bom uporabila.
Kaj ti je? -Zakaj?
Zaprla ti je pred nosom.
Ker mora kuhati. -Hotela se te je znebiti.
Kaj? Dober sosed sem. -Vsiljiv sosed.
Ljudje se te bojo izogibali.
Ne bojo se, ker jim bom pokazal,
da jim lahko premaknem pohištvo,
izpraznim klet, ali jih peljem na letališče.
Dober sosed sem! To je en drek!
Nič ne vesta.
Kuhati sem se naučil
na norveškem parniku, na Amazonki.
Kdaj je bilo to?
Po tem, ko so me vrgli s Harvarda.
Ne z Exeterja?
Z obeh so me vrgli, iz različnih razlogov.
Bil sem na poti na izpit,
slišal sem, da igrajo na dude in sledil zvoku.
Slišal sem glasbenika, ki je igral škotske balade.
Postavil je klobuk za denarne prispevke.
Zdelo se mi je fino.
Prisedel sem, postavil svoj klobuk
in začel peti v škotskem dialektu.
Dobro sem zapel, a me je nagnal.
Ni te povabil. Sam je hotel zaslužiti denar.
Točno. Malo sva govorila
in prasec me je napadel. Pesjan me je napadel.
Spopadla sva se kar tam na dudah,
od vznemirjenja sem se posral.
Skratka, nisem šel na izpit.
Zato so te vrgli s šole?
Ne. Naslednji semester sem se prijavil na 75 predavanj.
Takrat so ugotovili, da nisem pravšnji za Harvard.
Kristus.
Dekleti?
Za par ur grem ven.
Kar počivajta.
Pridem do ali po polnoči.
Lepo spita.
Drek.
Odpri, prosim. -Kam si šel?
Odpri pofukana vrata.
Ni te bilo. Faith se je ustrašila.
Ne zaklepaj z verigo.
Če bo kdo hotel vdreti,
ga ta bedna veriga ne bo ustavila.
Tebe je. -Nisem hotel vdreti.
Mami je na liniji.
Hvala. Res.
Prosim?
Vse je v redu. Nikomur se ni nič zgodilo.
Povedal sem, da grem, a sta spali.
Naj ju zbudim vsakič, ko grem ven?
Vedela bo, da mu ne gre dobro.
Pijan je.
Je prav, da mami to ve?
V baru sem bil,
na pijači. -Prej bo prišla domov.
Ja, Maggie.
Litij.
Pomagaj mi odpreti vrata.
V petek pride mami,
zato moramo počistiti stanovanje.
Izprazni škatle. -Vsi moramo pomagati.
Tvoje so. -Ne veva, kaj z njimi.
Nič ne rečeva za tvojo sobo. -Pa nič.
Lepo se imejta!
Drek. Kaj, za vraga?
Prekleto.
Živjo, prijatelj.
Očka!
Lepo, kaj?
Krasno je. -Všeč nama je.
Ne hodita tja.
Je to mačeta?
Pa kaj potem?
Hitler ima eno jajce,
Goering pa dve mali,
Himmler ima nekaj podobnega,
Josef Goebbels pa je brez vsega.
Čisto vsega.
Police. -Očka jih je postavil.
Saj so samo police. -Vse je na njih.
In ne na tleh. -Ja.
Je bi očka tak, ko sta se spoznala?
Bil je zabaven in sočuten.
Rad je imel naravo.
Službo je imel, kar je bilo dobro zanj.
Skrbel je za osvetljavo.
Pritisk ga je premagal.
Nisem vedela...
Da ima manično depresijo.
V 60-ih so vsi doživljali živčne zlome.
Zato nisem vedela, kako resno je.
Gotovo ti je žal, da sta se poročila.
Ni mi.
Nikakor.
Komaj sem utegnila priti.
Vesela sem, da sem.
Mislim, da si to potreboval.
To bo dobro za nas.
PROJEKT V TEKU, NE DOTIKAJ SE.
NE PREMIKAJ.
NE PRIJEMAJ, LEPILO SE SUŠI.
POZOR! MASTNA VERIGA.
PUSTI, IGRA SE NADALJUJE.
Očka! -To se zgodi,
ko si dva tedna ne skrtačiš las.
Očka, če ne boš pomil posode, jo bom jaz.
Prav.
Boli me. -Oprosti.
Bom sama. -Prav, kar daj.
Kje so gobice?
Kaj je narobe s tisto? -Smrdi.
Nekdo jo je pustil v vodi.
Govorim vama,
da jo je treba sprati in ožeti.
Stara je pet let. Ogabna je!
Pri nas stvari ne mečemo kar tako proč.
Ničesar ne zavržeš! -Nič ji ne manjka.
Ni za v smeti. -Potem pa ti pomij posodo!
Prav! Bom!
S to gobico.
Nočem se več pogovarjati.
Zakaj si tako nataknjen?
Cam?
Izgubili smo zagon, a ga bomo dobili nazaj.
Kupil sem novo gobico.
Veva, kaj bi lahko počel.
Lahko bi imel stojnico s palačinkami.
Super jih spečeš.
Ja, in sredi januarja rad stojim zunaj in zmrzujem.
Rada jih imam s čokolado in kokosom. -Take imamo.
Na meniju so.
V bloku so same samske mamice,
ki se ves čas družijo
in hodijo na kave.
Mene pa nič ne vprašajo.
In ne povabijo me na kavo.
Ravno zadnjič so se dobile in pile vino.
Oprosti, jaz... -Ne.
Ne bi smela smejati.
Saj je...
Hecno je za umret. Beden sem.
Jokica. -Nisi.
Ravno zato me ne povabijo.
Zbežijo, ko me zagledajo.
Izogibajo se moških, to je vse.
Zlasti poročenih moških z otroki.
Nisem ravno poročen, kajne?
Družina smo, kaj nismo?
Maggie. -Kaj je?
Bo res tako?
Boš vsak vikend spala na kavču?
Za zdaj. -Maggie.
Kaj je?
Od mojega zloma nisva spala skupaj.
Pobralo me bo. -Cam.
Tudi tebe bo, a se tega ne zavedaš.
Cam, samo... -Maggie.
Se lahko samo prebijeva skozi to fazo?
Prebijva se skozi in bova videla, kako naprej.
Kaj sledi? -Ne...
Boš prišla živet sem?
Ne vem. -Kaj bo z nama?
Kaj bo z mano? -Ne vem.
Morala se bova vztrajno in močno potruditi.
Seksi odgovor.
Iskren odgovor je.
Je to nekakšen preizkus?
Ne razmišljaj tako. Sovražiš preizkuse.
Pa ne vseh.
ZIMA
Hladilne tekočine je bolj malo.
Nove gume potrebuje.
Ključavnica se zatika.
Ni tal. -Ima pa dobro mašino.
Ni tal, streha pa trohni.
Dve punčki imam, nevarno je.
Rečeva 300 $ gotovine?
Vi poskrbite za karavan.
Očka, Amelia se joče.
Ti se ves čas jočeš.
Nič več. Prisegla sem, da ne bom več.
Kaj je narobe?
Kaj bo z našim karavanom?
Nihče ga ne bo hotel.
Ne jočeš zaradi bednega avta?
Tudi tisti je bil beden.
Glasno govorita.
Prababica je bila rojena l. 1888.
Po kosilu predlagam igro s kartami.
Ja! -Ne reče se "ja", draga.
Reče se "da".
Hvala, Gaga, tudi žena ju to uči.
Kako je njuna mati? -Dobro.
Vsak vikend pride,
ta vikend pa se je morala učiti.
Saj nam kar gre, kajne, dekleti?
A. J., povejte Betty, da je pečenka krasna.
Da, gospod.
Se vama zdi čudno, da je mama v New Yorku?
Rada bi imela boljšo službo.
Pravi, da ženske vse zmorejo.
Zelo se žene, kaj?
Prizadevna je.
Popravljat grem avto.
Baje nima tal.
Ne za dolgo. To sem vzel iz kuhinje.
Betty pravi, da lahko. -Pekača?
Ne smeta hoditi po njiju,
bosta pa dobra zaščita pred mrazom.
Cam, ponosna sem,
ker čisto sam skrbiš za ti krasni deklici.
Hvala, Gaga.
Te dni vozim lincolna.
Rada bi, da vzameš bentleyja.
Bentleyja?
Pekača sta lahko pladnja. Lahko jemo v avtu?
Okna se odpirajo. In tu so tla!
Lepo diši.
Živimo v državnem stanovanju.
Vem, plačujem vašo najemnino.
Hvaležni smo ti. -Poceni je.
Tega avtomobila ne bom mogel vzdrževati.
Še natankati ga ne morem.
Če rabiš denar za bencin...
Gaga, ne prosim te tega.
Dekleti sta sijajni učenki.
Ta šola jima ni v izziv.
Če bi res rada pomagala,
ju pošlji na zasebno šolo.
Mislim, da se iz tega ne bi nič naučili.
Pa ti?
Prav imaš.
Žal mi je, da nisem vzel avta.
Ni imelo smisla.
Vem, da sta razočarani.
Vzel bi ga, prodal, kupil stojnico in služil denar.
Potem ne bi bili revni. -Čeprav so palačinke
dobre, v tem ni denarja, v recesiji smo.
Potem pa bi ga prodal in obdržal denar.
Gaga mi tega ne bi pustila.
Dala ti ga je. -Žal ne gre tako.
Težko razložim.
Tako bi imeli nekaj, kar bi nam drugi zavidali.
Nihče nam ne zavida.
Očka je naredil nekaj krasnega. -Res?
Veš, koliko sem plačal za parkirišče?
O, bog. -Čisto nič.
Dobil si to, za kar si plačal.
Presenečenje imamo zate.
To je Jock, naš pes!
Darilo od očka. -Amelia mu je dala ime.
Zakaj se tako vede?
Tepli so ga,
zato se vznemiri, ko očija ni poleg.
Obožuje ga, rešil ga je.
Dresiramo ga.
In to je novi avto?
Prejšnji lastnik je bil grd do njega, očka ga je rešil.
Jock!
-Dekleti, počakajta!
Jock, ne! -Jock! Stoj!
Jock, vrni se! -Vrni se, Jock!
Ne jej tega!
To, gremo!
Odbila se je.
Pojdi v koš.
To!
Nista tisti deklici iz našega bloka?
Zlobni sta. -Zlobni?
Kapi s cofkom imata.
Sta res tako zlobni?
Deklici! Fantek!
Pridite igrat košarko.
Sta zlobni?
Igraj!
Bravo, Amelia, ne pusti mu dihati.
Uporabi roki.
Roke gor, Amelia.
Tja jo odloži. -To!
Prijazni otroci so. Povabimo jih na obisk.
Ni šans. -Raje umrem,
kot da kdo pride v to luknjo.
To res boli.
POMLAD
Prihajajo, prihajajo pirati,
počistite palube.
Prihajajo, prihajajo, pirati...
Faithie,
prosim počisti mizo.
Nimam časa.
Kmalu bo večerja.
Lepo bi se bilo kam usesti in jesti.
Kasneje. -Čaka vas hoja po deski,
Deski, deski, deski...
Takoj! -Prihajamo.
Takoj! Takoj!
Hudoben si! Nisem tvoj sluga!
Hudiča, jaz sem sluga!
Kuham, čistim,
vaju prevažam naokrog in skrbim za vajine potrebe.
Za služkinjo me imata!
Moram iti.
Jock, ne lajaj. Ne lajaj.
Nimava varuške.
Saj je ne rabita.
Tema je. Faithie je strah.
Stisnita zobe. Česa vaju je strah?
Vampirjev? -Posiljevalcev!
Če vama potrka posiljevalec, ga ne spustita noter.
Kaj, če vstopi na silo?
Brcni ga v jajca. -Ne!
Proč moram. Tega ne prenesem več.
Z odraslimi moram biti in ne z nesramnima smrkljama.
Izpusti mojo nogo!
Rad bi...
Živjo, Cam. Greš gor?
Pa že.
Rabite pomoč?
Nekaj sem pozabila v pralnici.
Vidita? Veriga ne pomaga.
Nudi le lažen občutek varnosti,
tega pa ne potrebujeta. Nisem vaju hotel prestrašiti.
Bolj pogumni bova, obljubim.
Pojdita spat. Pospraviti moram.
Veriga je res za en drek.
Ste res tako močni?
Nastopal sem v Ripleyjevih šovih,
izvedel sem šest podvigov.
Šest moških me je dušilo.
S pestjo sem v desko zabil do 50 žebljev.
Trgal sem vrvi.
Z zobmi vlekel tovornjake.
Kdorkoli se me je lahko lotil.
Imamo šest prostovoljcev, ki bi poskusili
zadušiti tega fanta?
Ste še dejavni? Zanima me...
POLETJE
Kaj je bilo z avtom?
Zgorel je.
CIGARETE UBIJAJO
ZDRAVNIKI OPOZARJAJO, UMRL BOŠ!
2 ŠKATLICI NA DAN, 10 LET MANJ.
PLJUČA KADILCA
Depresiven sem.
Seveda si. Pes ti je ušel.
Družina ti ne da dovolj denarja,
da bi preživel, in nadležen si.
Pozabljaš na zlato žilo.
Kam greš? -Dobim se s prijatelji.
Smem zraven? -Pa ja.
Pa jaz? -Ne!
S prijatelji bova. -Povabita jih sem.
V to luknjo? -Nehaj s tem.
Ne moreš se družiti z nami.
Vsi rabimo svoje življenje.
Kako naj ga imam,
če mi nič ne dovolita?
Prav! Pri mizah za piknik bomo.
Karta smrti.
Bom umrla?
Vsi nekoč umremo. Začnimo znova.
Ima kdo od vas vžigalnik?
Ja? Ne? -Gremo lahko k tebi?
Nov kavč imamo.
Ga že imam. -Pa ti?
Brat se uči.
Lahko greste k nam.
Cam, se lahko pogovorimo?
Kaj je?
Zmešalo se mi bo.
Rekli sva, da se lahko družiš z nami.
Ne smeš pa jih vabiti k nam.
Zabavno bo. -Sramotno bo.
Ti poveva bolj na glas?
Skuhal bom čaj, namizne igre imamo.
Nočeva, da vidijo, kako živimo. -Pa kaj! To ni tvoja krivda!
Povej jim, da imam manično depresijo,
da sem bipolaren, karkoli že!
Naj vaju ne oviram!
Jebeš to! Pozabita!
Kaj takega še niste videli.
Poznam razmetane domove.
Tega ne.
Zaprla bom očkova vrata.
Prijatelji so tukaj.
Res?
Zakaj imate toliko stvari?
Očka je polarni medved.
Bipolaren je. Manična depresija.
Moj stric jo ima. On tudi živi v svinjaku.
To je kul.
Končajte s stavami.
Toast in čaj?
Ja, ja. -Ja, prosim.
Kaj je bilo? -Številka 32.
Bi se kdo rad naučil
narediti čokoladne poljubčke?
Jaz bi se!
Kaj bo za kosilo?
Gor. Nos, jajca.
JESEN
Z očkom pojdita ven.
Ne rabiva varstva.
Ni naju več strah.
Odrasla si.
Nimam se za črnko.
Seveda si črnka.
Videti sem bela.
Črnka si, ljubica.
Faith je. Jaz sem kot oči.
Mešanici obeh sta.
Nihče mi ne verjame, da sem črnka.
Amelia, črnka si.
Jaz sem črnka.
In tudi ti.
Ljudem bom rekla, da sem črnka, če bo tebi tako bolje.
Čeprav se jim zdim nora.
Seveda je črnka.
Ti si črnka. Samo upira se.
Pridni sta, kajne? -Se šališ?
Amelia je prebutala
šolskega tirana. -Ne.
Tako močno ga je udarila, da rabi bergle.
Ponosen sem bil.
Videti si v redu.
Enako, Maggie. Kaj takega.
Še bolje bo, ko dobim službo in se vrnem sem.
Najlepša hvala, ker si mi to omogočil.
Pridi spat k meni, v mojo posteljo.
Ne morem iti v tvojo sobo.
Zakaj ne? -Noro je...
Tri kolesa imaš v sobi.
To je tvoj razlog? -Ja.
In redčilo za barve je tam.
Zadnjič sem se vsa
umazala z motornim oljem.
Noro je. -Pospravil bom sobo!
To bi bilo lepo, bolj prijetno bo.
Tega mi nisi nikoli omenila.
Ne bom ti težila, odrasel moški si.
Se ti soba ne zdi prijetna?
Ne. Nikomur se ne zdi, tudi tebi ne.
Prav imaš. Pospravil jo bom.
Pojutrišnjem bo res čudovita.
Bomo videli.
In do takrat? -Kaj?
To stopnišče deluje intimno.
Kaj praviš? -Teh časov ni več.
So kdaj bili?
Maggie Stuart?
Končujem študij za MBA na Columbii,
profesor Wilson me toplo priporoča.
Ponudili so mi službo v E. F. Huttonu.
Toda rada bi delala za Howard and Company.
V E. F. Huttonu?
Čudovito.
Zakaj bi se vrnili v Boston? -Otroka sta tu.
Otroka. Deklici? Fanta?
Deklici.
Zelo sta samozadostni,
zato lahko v službo hodim prej in kasneje zaključim.
Hvala. Oglasili se vam bomo.
Prav.
Hvala za vaš čas. Hvala.
Dodam več masla na omlete?
Pol žličke na omleto.
Naj se malce zapečejo. -Velja.
Si začel šivati kostum?
Kakšen kostum?
Kostum flamenko plesalke za šolo.
Sešil mi boš krilo. -Ja.
To je jutri. -Prav, saj vem.
Vedela sem, da ga ne boš sešil.
Saj ga bom sešil!
Hočem bleščice in volančke.
In to boš dobila.
Ni panike.
To krilo mora biti le 200-krat večje.
Ja! Ja! Ja!
Ne, ne, ne!
Prekleto. Drek. Ne!
Drek! Odjebi!
To je to. To je to!
Kar samo se šiva.
Ja? -Ugani, kaj sem naredil.
Cam, ura je 5 zjutraj.
Hčeri sem sešil neverjetno krilo.
Bleščice, volančki, krasno je.
Lepo. Moral bi iti spat.
Nisem utrujen, draga.
Cam? -Maggie,
povej enega očeta, ki je buden
in hčeri šiva krilo.
Jemlješ litij?
Odkar si šla, ga nisem vzel.
Če čez dan počasi pijem pivo,
sem dobro počutim.
Halo?
Kaj praviš?
Tako lepega krila še nisem videla.
Mala moja. Prava morska deklica si.
Rada te imam, očka.
Živjo.
Poslušaj. -Kaj je?
To ni zdravo.
Obljubil si, da boš jemal litij.
Ti pa, da me boš večno ljubila.
Oprostite, pri nas morate nositi kravato.
Nekaj bi ti povedal o litiju.
Ne ve se, ali učinkuje,
in kakšne učinke ima na telo.
To velja za večino zdravil
in kvazi zdravljenj.
Sem le poskusni zajček.
Sploh ne bi vedela, da ga ne jemljem,
če ti ne bi povedal.
Sem samouničevalen kreten.
Nisi. -Hvala.
Prevzeti moraš odgovornost
zase.
Kot si jo ti za svoja otroka?
To ni pošteno. -Vem, vem.
Vem, da je hudo prihajati ob vikendih.
Saj vem.
Priti ni težko, težko je oditi.
To je težko, vsi me imajo
za slabo mater... -Kdo?
Ker bi jima rada dala več.
Cam, iz premožne družine si.
Ko ste belci revni, vas imajo za ekscentrične.
Za črnce to ne velja, verjemi mi.
Če te to kaj tolaži,
tudi moja revščina nikogar ne očara.
Nisem pospravil sobe.
Sprejela bom službo pri Huttonu.
V New Yorku.
Maggie, ne zmorem sam.
Potrebujeta te.
Ne prosim tega.
Jaz sem na vrsti, da vzamem dekleti.
V New York gresta?
Ja. -Kaj pa bo z nama?
Kaj pa midva? Ne!
Vedel sem!
Še vedno si mi pri srcu.
Viski, prosim. -Cameron.
Poslušaj me.
Verjamem vate.
Nočem obupati. Nikakor.
Ne morem več. -Si sploh...
Iskala službo tu pri nas?
Je bilo vse načrtno?
Hotela sem priti nazaj,
dobiti službo in morda bi ostala skupaj,
morda ne bi...
Bi pa deklici vseeno vzgajala skupaj.
Toda tukaj ne dobim službe.
V Bostonu me nočejo.
Zakaj te nočejo? -Tako je v Bostonu.
Hočejo take, kot si ti.
Jaz ti bom našel službo v Bostonu.
Dobro si videti. Je vse v redu?
Ne, ni, Dickie. -Žal mi je, da to slišim.
Veš, da je Maggie naredila magisterij?
Vem, odlično.
Zakaj ne dobi službe? Saj imamo družinsko firmo.
Rad bi ji kaj našel,
a zdaj ni prostih mest. -Ko Dickie mlajši
in vsi drugi končate študij...
Ne boste delali tukaj?
Hudiča, Dickie!
Sami ustvarjate delovna mesta.
Zaradi tega te ne vabimo na božične zabave.
Briga me za zabave!
Zaposlite mojo ženo!
50.000-krat bolj pridna je od vseh vas!
Prosil te bom, da greš.
Veš, kako težko je?
Veš, kako se žrtvuje?
Rabi službo v Bostonu!
Brzdaj se, hudiča.
Nehaj! Zberi se!
Cam?
Cameron?
Cam?
Zakaj si moker?
Dekleti spita?
Ja.
Ti je Faith pokazala krilo?
Je.
Krasno je.
Nisem ti našel službe v Bostonu.
Nič hudega.
Skočil sem v reko.
Pogrešal ju bom.
Vem.
V New Yorku je nevarno. Kje bomo živele?
Našla bom varno sosesko.
Kam bova hodili v šolo? -To bom uredila.
Pa kolesarjenje?
To bosta lahko počeli, ko bomo tukaj.
Kdo bo skrbel za očka?
Ljubica, sam lahko skrbi zase.
Hodil bom na večerje in v kino. Zabaval se bom.
To se mi zdi slaba zamisel.
Če nas ne bo,
se bo zapil in ne bo skrbel zase.
Ni res.
Osamljen bo. -To drži.
Skrb za vaju je precej velik pritisk.
Saj hodiva v šolo. -Povsod naju pelje.
Gledala sem filme za odrasle.
Kupil mi je zgoščenko filmske glasbe.
Vajin oče rabi mir.
Ko sem zbolela, je narezal kivi in jagode
in iz njih oblikoval rožo.
To je res.
Lahko ga bosta obiskovali
in on bo obiskal vaju.
New York je lepo mesto.
Všeč vama bo, obljubim.
Ne morem iti v New York.
Prehrupno je,
ljudje so vso noč na ulicah,
to me zmede.
Se mi je zdelo.
Razumem, da nočeš živeti z mano.
Boljši oče sem, kot sem bil mož.
Veš, kaj mi je Fathie povedala?
Očka je vedno tukaj.
Vedno je tukaj.
Mislil sem, da ju to živcira.
Načrt imam.
Sprejela bom službo in začela služiti denar.
Dekleti naj ostaneta tu in kolesarita
in se igrata s prijatelji.
Toda morata se vpisati v dobro šolo,
ki jima bo v izziv. Vztrajam pri tem.
Si prepričana, Maggie?
V New Yorku bosta zaprti v stanovanju
kot hišna ljubljenčka,
jaz pa se bom domov vračala ob poznih urah.
Ne zaslužita si tega.
Moji punčki sta.
ENO LETO POZNEJE
Primi jo, Amelia. Teci na gol.
Dober met, Amelia.
Teci do gola in streljaj.
Bravo, Ameliina prijateljica.
Zakaj tvoj oče hodi na trening?
Nima pametnejšega dela.
Očka, smem prespati pri Annie?
Fifi pa me je povabila v kino.
Eliota sem prepričal, da mi posodi barko.
Lahko bi imeli piknik na reki.
Prepozno je za to. -Štiri je ura.
Rada bi šla k Annie.
Morda bi šla plut z nami.
Očka. -Saj je iz Bostona.
Kdaj bo še šla domov z barko?
Z vlakom hodi. -In Fifi?
Bi ona šla na piknik na barki?
Mama jo pride iskat. Grem lahko?
Pa tako lepa barka je
in čudovit dan je za plovbo.
Reko bom torej nekam poslal.
Slišim, da je prava prasica.
Adijo, radi te imava. -Adijo. Hvala.
Radi te imava. -Je že v redu.
Adijo.
Ponosen sem na vaju. In mami tudi.
Zakaj? -Pač sva.
Adijo. -Adijo.
Rad vaju imam.
Ne počni tega. -Česa?
Gledaš naju, ko odhajava.
Nehaj. -Zakaj?
Slabo vest imava. -Tega pa res nočem.
Ni res! Obupano izpadeš!
Gledal sem, kako hodita.
Mar ne smem?
Očka, šli bova.
Ne bova se obrnili in pogledali nazaj.
Tega ne pričakujem.
Radi te imava. -Adijo.
Ne joči. -Ne morem si pomagati.